Mihin mennään syömään? - Ihan sama.
Miten olisi lohipyörykät? - Voi paska...
Lopettakaa sota!
Mitä me tahdomme? - Rauhaa!
Milloin? - Nyt!
Rauhaa! Nyt!
Paskiaiset.
Mennään.
Sanokaa ei sodalle!
Yks, kaks, kol, nel, sanokaa ei sodalle!
Mennään.
Tate Scott pyrkii seriffiksi, jos Orval Allan jää eläkkeelle.
Perhanan Scott... Jenkkejä koko porukka.
Heidän suonissaan virtaa cincinnatilainen veri. Ovat Ohiosta.
Seriffin pitää olla paikallinen, jos minulta kysytään.
Perhe ovat asunut täällä 40 vuotta, Jim. - Jenkki mikä jenkki.
Sitä paitsi hän virnistelee kuin hintti.
Ulkona mekkaloidaan, Jim.
Poliisi pidätti hippejä. Poikasi on kuulemma joukon johtaja.
Entä jos olisimme klaanilaisia? - Ette te hörhöt Klaaniin pääsisi.
Mitä ihmettä täällä tapahtuu?
Ylös siitä! Ala tulla.
Mitä hittoa luulet tekeväsi?
Häpäiset minut, senkin epäisänmaallinen pirulainen!
Paskapuhetta, isä. - Eikä ole!
Oletpa rohkea, kun lyöt käsiraudoissa olevaa miestä.
Sinua odottaa kunnon selkäsauna. Pelleily saa riittää!
Kun käyttäydyt ihmisiksi putkassa, maksan takuusi.
Sitten yritän oikaista asiat, mikäli mahdollista.
Olet säälittävä ukko. Hoidan kyllä itseni ulos.
Lähdemme eri suuntiin. - Sinun suuntasi on putka.
Viekää pois!
Putkaan vain. Paskiainen...
Terve, Lady!
Antaako isi ruokaa?
Mitä uutta, Jimbo? - Mistä minä tietäisin?
Missä isä on? - En tiedä. Lähti johonkin autolla.
Koko hiton perhe on käyttäytynyt oudosti viime aikoina.
Skip.
Salaatinkastike on sekoitettu.
Jos aiot valvoa koko yön, älä huudata radiota.
Olen kuunnellut underground-musiikkia, josta Carroll vihjaisi.
Se musiikki on todella erilaista.
Ohjelma alkaa vasta keskiyöllä, joten siinä menee myöhään.
Ei se undergroundilta tunnu, kun se kuuluu samasta huoneesta.
Carrollin mielestä sen kuunteleminen avartaa mieltä.
Mielen avartaminen tarkoittaa LSD: tä.
Helvetin Carroll...
Täällä ei kaivata hippejä vetelehtimään ulosteissaan puistossa.
Carroll sanoo, että koko Vietnamin sota on turha.
Helppohan hänen on sanoa, kun ei tarvitse taistella.
Jonkun täytyy lyödä ne pirulaiset.
Carroll on kyllä tehnyt osansa, Jimbo.
Mitä oikein tarkoitat, Skip?
Carroll-setä sanoo taistelevansa rauhan puolesta.
Tuki suusi!
Rauhanomaisin keinoin. - Hiljaa.
Paraskin puhuja. Olet 50-vuotias, asut yhä kotona ja rälläät autoilla.
Sinulla ei ole elämää eikä työtä.
Jahtaat jokaista sutturaa, joka suostuu puhumaan sinulle.
Olet itsekin lähes 50 ja asut täällä, isä.
Enkä käskenyt olla hiljaa? - Rauhoitu.
Ainakaan en ole tuollainen kummajainen kuin sinä ja Carroll.
Muuta hänen luokseen, niin voitte yhdessä kiillottaa kunniamerkkejänne.
Jos jenkki-Scottista tulee seriffi, peli on pelattu.
Sitten syödään chilipataa kanelilla, kuten Cincinnatissa.
Teille on puhelu, herra Caldwell.
Sano, että syön illalliseni ja soitan takaisin.
Kaukopuhelu Englannista. - Mistä?
Englannista.
Englannistako?
Englannista...
Haloo?
Herra James Caldwell? - Kyllä, olen Jim Caldwell.
Täällä Phillip Bedford.
Tuota...
Se oli Phillip Bedford, sen paskiaisen poika. - Mitä hän halusi?
Äitisi on kuollut tänään syöpään.
Hänet tuodaan tänne haudattavaksi.
Kuka tuo? - Englantilainen paskiainen ja hänen lapsensa.
He eivät ole tervetulleita tänne.
En minäkään riemuissani ole, mutta tilanne on mikä on.
Äitisi ansaitsee tulla haudatuksi kotiin huolimatta siitä, mitä hän on tehnyt.
Joten...
Uskoisin...
Hautajaiset ovat lauantaina.
Kerro veljillesi. Minä soitan siskollenne.
Herra armahtakoon.
Voi Naomi-rouvaa, kun kuoli niin kaukana kotoa.
Tapasin hänet vain kerran pienenä.
Hän oli vapaa sielu.
Miksi hän jätti herra Caldwellin?
Jim Caldwell on mukava mies, mutta ei todellakaan mikään romantikko.
Naomi-rouva halusi matkustella. Jim ei ottanut kuuleviin korviinsa.
Lopulta rouva vain lähti.
Hän tapasi reissulla miehen.
Palattuaan hän erosi herra Caldwellista.
Sitten hän palasi Englantiin ja nai herra Bedfordin.
Jim uskoi vaimonsa palaavan jonain päivänä.
Ei tosin tällä tavalla.
JD, minulta on hävinnyt mansikkameskaliinia.
Ei kai se ole joutunut aivoihisi?
Varmaan on. Pääkoppani on täynnä mahtavaa kamaa.
Olisi kiva, jos kysyisit luvan ensi kerralla.
Mitä nyt? - Katso tuonne.
Hyvä on...
Terve. Miten menee?
Onko kaikki hyvin?
Kävikö äiti täällä viimeksi itsenäisyyspäivän aikaan?
Ei. Siitä on 6 - 7 vuotta. Mary Beth -tädin kuoleman jälkeen.
Sait häneltä skottihatun.
Äiti on kuollut, Carroll.
Englannista soitettiin.
Hautakiveen kirjoitetaan "Bedford".
Niin.
Onko sinulla lääkettä?
Kyllä, sitä löytyy.
Onko kaikki hyvin, isä? - On. Lakkaa kyselemästä.
Hullu! - Sinun käy vielä huonosti, Neal.
Antaisitko yhden oluen ennen sitä?
Tässä, isä. - Kiitos, kulta.
Sitähän sinä tarvitsetkin.
Onko sitä enempää?
Tämä kelpaa hyvin.
Odottakaa autossa. Käyn kirjautumassa hotelliin.
Hei. - Kuinka voin auttaa?
Olen varannut huoneen.
Auto-onnettomuus tiellä 271, ilmeisesti yksi kuolonuhri.
Käydäänkö katsomassa autonromua matkalla?
Minulla on paskahätä, isä. - Saat paskoa myöhemmin.
Kas, Jim Caldwell. - Aina kolaripaikalla nuuskimassa.
Rikkailla ei ole parempaa tekemistä.
Terve, Jim! - Mitä on tapahtunut, Pick?
Kuljettaja ei huomannut mutkaa -
ja törmäsi betonitolppaan.
Mies kuoli. Odotamme, että kuolemansyyntutkija ehtii paikalle.
Miehet miettivät, kuinka uhri saadaan ulos romusta.
Jos pääsemme tuonne...
Saamme jalan ulos toiselta puolelta. - Tarvitaan pienikokoinen mies.
Päästäkää minut katsomaan.
Näyttää taittaneen niskansa.
Ehti tuskin tajuta mitään. Kuolleempi kuin Woodrow Wilson.
Nyt on oikeasti kiire, isoisä.
Pasko metsään. Yritän selvittää tilannetta.
Uhri saattoi olla matkalla naisen luo ja tuijotteli puita vähän liian pitkään.
Hetki sitten tässä autossa istui elävä ihminen.
Nyt mies makaa tuossa kuin eloton nukke -
ja me ihmettelemme, miksi hän ajoi mutkan suoraksi.
Sinun täytyy päästä yliopistoon. - Pänttääminen on ajan hukkaa.
Opiskelijoita ei värvätä armeijaan. Muut ikätoverisi joutuvat sotaan.
Haloo? Hei, Donna. Koska tulit kotiin?
Tule syömään kanssamme! - Isä ei halua minua sinne.
Minut pidätettiin. Kerron myöhemmin lisää.
Tulisit nyt. - Hyvä on. Nähdään.
Donna-tätisi soitti. Hän kutsui meidät isän luo syömään.
Täytyykö minunkin tulla? - Täytyy.
Skip... Herää, Skip.
Hitto! Miksen saa niitä kaikkia...
Miten voit? Oletko kunnossa? - Olen ihan kunnossa.
Menemme kotiin syömään, joten kokoa itsesi.
Rikomme myyntiennätyksen tänä vuonna, mutta niinhän me aina.
Viime vuosi näytti synkältä, mutta myynti lähti vauhtiin.
Phillip Bedford soitti. - Mitä hän halusi?
Perhe asuu Pines Motelissa. He tulevat tänne syömään.
En usko korviani. Kutsuitko ne paskiaiset tänne?
Mies ryösti äitisi, Donna!
Älä sekaannu tähän, Neal. - Mistä te puhutte?
Donna kutsui englantilaiset tänne ja peruu nyt kutsun.
Meidän täytyy hyväksyä äidin tilanne. Maailma ei pyöri sinun ympärilläsi.
Ei, vaan sinun. - Mene virkkaamaan pitsiä, Vicky.
Donna teki typerän tempun, mutta asialle ei voi mitään.
Vaikea uskoa, että tapaan miehen kasvokkain.
Olen raivoissani, Phillip. Asetit minut mahdottomaan tilanteeseen.
Menemmekö miehen kotiin?
Olisi ollut töykeää kieltäytyä. Yllätyin kutsusta.
Inhoan selittelyä. - En selitellyt mitään.
Entä jos mies hyökkää kimppuuni?
Naomi kertoi kamalia juttuja miehen äkkipikaisuudesta ja raivonpuuskista.
Onko teidän huoneessanne ötököitä? Löysin valtavan ötökän vessasta.
Meidät kutsuttiin Caldwellien tilalle grillijuhliin.
Onkohan minulla grillijuhliin sopivia vaatteita?
Täällä on kamalan kuuma. Kuin uisi siirapissa.
Pitääkö meidän vain istua tässä? - Emmekö voi mennä uimaan?
Odottakaa Carrollia ja Mickeyä. Carroll lähtee mielellään uimaan.
Hei. - Heipä hei.
Vieraat tulivat.
Talo on aivan kuin "Tuulen viemää" -elokuvassa!
Hei! Oletko sinä Phillip?
Kyllä. Donna? - Aivan.
Tässä on veljeni Skip. Hitto, onpa komea ilmestys.
Oliko tänne vaikea löytää? - Ei lainkaan.
Tulkaa tapaamaan muita.
Hei, kaikki.
Tulkaa vain.
Veljeni Jimbo ja hänen vaimonsa Vicky, mieheni Neal, sekä Autumn ja April.
Jimbon poika Alan on myös jossain. - Meidän poikamme.
Minun ja Jimbon. Minä hänet synnytin.
Minä olen Phillip. Tässä on isäni Kingsley ja siskoni Camilla.
Mihin isä meni?
Tässä on isäni, Jim vanhempi.
Isä, tässä on Kingsley. Siis herra Bedford.
Mitä kuuluu, herra Caldwell? - Hyvää vain.
No niin...
Teillä on hieno talo.
Hei vain!
Tässä on veljeni Carroll ja hänen poikansa Mickey.
Hauska tavata.
Sinusta oli kuva lehdessä, oikein etusivulla.
Philliphän sinä olit? - Kyllä. Sinä olet Neal.
Neal Baron, Donnan mies.
Hän on Jimin ja neiti Caldwellin tytär.
Neidistähän tuli toki Bedford.
Onneton tapaus, mutta hän pääsi parempaan paikkaan.
Ainakin Englantia parempaan. Kunhan pilailin!
Eikö siellä silti ole kurjaa?
Kävin siellä kerran. En tajua, kuinka te kestätte.
Kunnon muonaa ei saa mistään, eikä maa ole grilliä nähnytkään.
Kaikki on keitettyä, varmaan suklaapatukatkin.
En tarkoittanut haukkua maatasi. - Ruoka on tosiaan vähän kehnoa.
Minä asun mieluummin Länsi-Virginiassa.
Oli hauska jutella. Haen nyt juotavaa. - Otetaan napsut!
Omistan kuusi autoliikettä Atlantan alueella.
En tiedä, mitä olet kuullut minusta. - En mitään...
Pelasin kuusi kautta Lionsin puolustuksessa.
Minut värvättiin Baltimoreen, mutta päädyin Lionsiin.
Sitten sain kaksi pahaa polvivammaa. Voin näyttää arvet myöhemmin.
Älä puhu Phillipiä pyörryksiin, Neal.
Donna oli aikoinaan missi. Hän oli todella hyvännäköinen.
Sitten hän synnytti lapset ja rupsahti.
Olin kehdonryöstäjä. Hän tuli heti raskaaksi.
Hän on ihastuttava. - Ihan hyvä muija hän on.
Donna jää tänne pariksi päiväksi hautajaisten jälkeen.
Sunnuntaina on Falconsin näytösottelu. Minut tunnetaan jalkapallopiireissä.
Kiinnostaisiko?
En tiedä mitään amerikkalaisesta jalkapallosta.
Tule, niin näet, millaista oikea jalkapallo on.
Olette kuulemma mestarigrillaaja.
Mitä ketaralle tapahtui? - Ketaralle?
Teillä on kävelykeppi.
Se on seurannut minua sodasta asti.
Haavoituin Ranskassa.
Hoidin siellä kuntoon monia sotilaita -
mutta jotkut saivat tyytyä viskihuikkaan ja rukoukseen.
Olin lääkintämies Pershingin joukoissa.
Te kaikki olitte hänen joukoissaan. - Juuri niin.
Voimmeko mennä uimaan? - Mitä sanoit?
Voimmeko mennä uimaan? - Kunhan ette ole puolialasti.
Täällä sinä vain järsit maissia.
Olen Skip. Tapasimme kuistilla. - Muistan kyllä.
Minulla on kolme lentokonetta. - Niinkö?
GTO, Corvette ja Chevelle.
Englannissa on paljon keuhkosyöpää ja sappivaivoja.
Onpa sinulla poukkoilevia ajatuksia.
Olen aina ollut pohdiskelija.
Oikein hauskaa.
Haluatko nähdä autoni? - Mielelläni.
Onpa ihanaa.
Joku soittaa musiikkia tallissani.
Poltteletteko täällä ruohoa? - Kyllä.
Anteeksi, Skip-setä. Menemme muualle.
Ei hätää, kunhan Jimbo tai isä eivät näe teitä.
Selvä.
Hiljentäkää musiikkia. - Sen teemme.
Isoisä tappaisi meidät, jos näkisi.
Hän oikeasti tappaisi meidät.
Isäsi ja isoisäsi ovat tiukkapipoja.
Isoisä syttyy vain auto-onnettomuuksista tai hukkumisista.
Ihan sairasta.
Hän vei minut katsomaan Floyd Carverin ampumaa miestä.
Ai niin... Kuoliko mies?
Kuoli ihan helvetisti. Suolet vain pursusivat.
Isän mielestä isoisä olisi tripin tarpeessa.
Hän ei varmaan edes tiedä, mitä happo on.
Kuvittele isoisää happopäissään... Se vasta olisi näky.
Minulla on happoa, jos tahdot kokeilla.
Hyvä on.
Toki.
Täällä ne ovat.
Kuin autointoilijoiden näyttelyn avajaisissa!
Autointoilija... Pidän siitä. Pidän kaikesta, mitä sanot.
Osaisinpa minä puhua englantia.
Lensin Wildcatia sodassa. Auto on GTO, tai "Goat".
Miksi vertaat autoa lentokoneeseen?
Keksin tehtäviä kaikkialla, jotta saan pitää pääni pilvissä.
Wildcat oli ensimmäinen amerikkalainen taistelukone Tyynellämerellä.
Mennään seuraavaksi tänne. - Onpa tämä upea!
Tämä on Hellcat. Auton merkki on Chevelle.
Se on GTO: ta nopeampi ja helpompi ohjata.
Sitten seuraa kohokohta... - Aivan ihana!
Onko se nopea? - Kaikki ovat nopeita.
Corsairen iskusuhde... Älä istu siihen.
Anteeksi. - Ei se mitään.
Corsairen iskusuhde oli 11:1 -
mikä on myös Corvetten painesuhde.
Kaunis kone se on. Rakastan sitä.
Huomaatko, kuinka auton etuosa on pidempi kuin takaosa?
Corsairen ohjaamon ja potkurin väli on neljä metriä.
Näetkö? - Kyllä... Olet kuin pikkulapsi.
Mitä tarkoitat? Eivät lapset voi lentää tällaisella.
Konetta ei pysty käsittelemään kuka tahansa.
Suutuitko sinä?
Ne ovat kauniita. - Niin ovat.
On outoa ajatella äitiä. - Naomi oli omalaatuinen nainen.
Miksei hän kertonut olevansa sairas?
Hän ei halunnut huolestuttaa teitä.
Ette olisi voineet tehdä mitään.
Puhut kauniisti. Voisin kuunnella sinua koko päivän.
Tahdotko tulla polttamaan pilveä veljenpoikieni kanssa? - Toki.
Söit tuskin mitään. Etkö pitänyt ruuasta? - Ei se siitä johtunut.
Valitettavasti ruokavalioni on hyvin rajoittunut. - Miksi?
Olin sotavankina Japanissa. Ruuassa oli toivomisen varaa.
Sisuskaluni ovat romuna. - Anteeksi, en tarkoittanut udella.
Carroll oli lääkintämies ja Skip lentäjä. Molemmat saivat kunniamerkin.
Jimbo ei juuri puhu sota-ajastaan.
Hän oli pyykkäri ja on kateellinen kunniamerkeistä.
Hänkin teki osansa. - Sano se Jimbolle.
Jimbolle on turha sanoa mitään. Hän on kuin isänsä.
Perheet voivat olla hankalia. - Todellakin.
Oletko naimisissa? - Eronnut.
Onko sinulla lapsia? - Ei.
Häiritseekö hän sinua, Phil? - Ei lainkaan.
Tuo minulle olut, Neal. - Kipaise omilla jaloillasi.
Kiitoksia vieraanvaraisuudestanne, herra Caldwell.
Ruoka oli erinomaista. - Huomiseen sitten.
Hei, söpöliini... Tule tänne.
Olet ihan kaheli.
Haluan kysyä yhtä asiaa.
Tuo sinun englantilainen aksenttisi on kiehtova.
Siinä on jotain taikaa.
Me tuskin tunnemme toisiamme -
ja sinä tuskin aiot tehdä sitä kanssani -
mutta voisimmeko me livahtaa johonkin keskenämme?
Voisit riisua alasti, puhua englantilaisittain ja lausua runoja...
Voisin tumputtaa sinun nähtesi. - Tumputtaa?
Tiedäthän...
Runkatako? - Tuota juuri tarkoitan.
Puheesi saa minut Frank Sinatraakin kiimaisemmaksi. "Runkata"...
Olet aivan pähkähullu.
En ole hullu. Keskityn vain asioihin.
Ajattele asiaa. - Hyvä on. Hei sitten.
Ajattele asiaa.
Kuuleeko 44-A? Oletteko vielä siellä, seriffi?
Voitteko puhua Misty Myersille?
Hän uhkaa tappaa naapurin kissan.
Teen sen.
Hei. - Hei, isä.
Miten jakselet? - Ihan hyvin toistaiseksi.
Niin...
Sitä on raskasta ajatella.
Uskotko, että pärjäät huomenna?
Mitä oikein tarkoitat? - Hautajaisia.
Auto-onnettomuus Lancen moottoritiellä...
Niin...
Useita loukkaantuneita, lukumäärästä ei varmuutta.
Sääli, että Naomi meni sillä tavalla.
Et sinä minua huijaa. - Nyt täytyy mennä.
Tiellä on sattunut kolari. Nähdään myöhemmin.
Hyvä on, isä.
Menkää sisään.
Herra Caldwell...
Hei, isä.
Naomi...
Tällä kertaa saat anteeksi.
Hei sitten.
Mene vain.
Äiti.
Isä? Isä?
Ei hätää. Mene isän luo.
Isä? - Isä!
Kutsukaa lääkäri! - Missä puhelin on?
Toisiko joku vettä?
Jonkun pitäisi mennä mukaan. He eivät tunne ketään.
Me menemme nyt äitisi hautajaisiin, Donna.
Jonkun pitäisi oikeasti mennä mukaan.
Toivottavasti mies on kunnossa. Entä jos hän kuoli?
Irronneita hampaita, luunmurtumia... Kovin ottelu kuunaan!
Menetän pian hermoni häneen.
Tiedätkö, mitä lopuksi tapahtui? - Ei aavistustakaan.
He menettivät lisäpisteen!
Saitteko äitisi haudatuksi? Haen jotain parempaa syötävää.
Kuinka isäsi voi? - Kaikki hyvin.
Hän sai sydänkohtauksen kolme vuotta sitten -
mutta nyt hän vain pyörtyi stressistä ja uupumuksesta.
Camilla on hänen luonaan.
Kauanko hän on sairaalassa? - Hän pääsee pian pois.
Hän ei kuitenkaan saa vielä matkustaa, joten jäämme toviksi.
Ette voi asua motellissa.
Se on pelkkä panopaikka. Sängyt ovat täynnä spermaa.
Tulette isän luo. - Kiitos, mutta emme voi...
Toki voitte. - Hyvä ajatus. Isä ilahtuu.
Vauhtia, tytöt! - Tuhannet kiitokset avusta.
Eipä kestä. - Ajakaa varovasti.
Koeta pysyä tiellä. - Hei sitten!
Anna olut.
Donna, Connellin bändi soittaa illalla tavaratalon parkkipaikalla.
Olen ääni- ja valomiehenä. Tule katsomaan.
Selvä, nähdään siellä. - Hyvä.
Tanssijalka vipattaa. Tahdotko tanssia?
Minun täytyy jäädä isän luo. - Rentoudu, hän on hyvissä käsissä.
En osaa tanssia. - Minä opetan.
Miten menee?
Onko ollut kamalia onnettomuuksia tai murhia?
Ei siltä vaikuta. - Sepä ikävää.
Kysyisin yhtä asiaa.
Kuinka kylmää siellä on?
Onko sisälläsi niin synkkää ja kylmää -
ettet voi edes halata poikaasi hänen äitinsä hautajaisissa?
Olet humalassa. Mene kotiin.
Kysyn toisenkin kysymyksen.
Muistatko, kun haavoituin Saipanissa ja olin kauan sairaalassa?
Tietenkin. - Kirjoitin sinulle kirjeen sairaalasta.
Avauduin ja kerroin, mitä merkitset minulle.
Minusta tuli lääkintämies, koska sinäkin olit ollut.
Ajattelin, että haavoituttuani olisit vihdoin ylpeä minusta.
Ihailin sinua jopa presidentti Rooseveltiakin enemmän.
Et koskaan vastannut. Et ole sanonut kirjeestä mitään.
En saanut mitään kirjettä.
Valehtelet. Donna näki sinun lukevan sen.
Hän on erehtynyt. Kirjeen on täytynyt hävitä postissa.
Minä pidin sinua mahtavana miehenä.
Koko nuoruuteni ajan yritin olla kuten sinä.
Olen helvetin iloinen, etten onnistunut.
Niin... Sinusta tulikin kunnon mies.
"Eespäin! Kevyt Prikaati! Tykkejä kohti!" hän vaati
Suoraan Kuoleman Laaksoon ratsasti kuus sataa
Tykkejä täällä ja tuolla -
patteri joka puolla ampuu ja lataa...
Olen iloinen, että lähdit irrottelemaan.
Minulla oli hauskaa.
Kasakat ja ryssät väistyivät vallassa kauhun miekkojen raivoista rataa
Takaisin ratsut vei hyökkääjät, mutta ei heit'ollut kuutta sataa
Et saa kertoa tätä kenellekään, etenkään isoäidille.
En kerro. - Minulla on ongelma.
Mitä tarkoitat? - Minulla on vakava ongelma.
Tämä tuli tänään postissa. Katso.
Helkkari...
Mitä aiot tehdä? - Mitä luulisit?
Sisään!
Herra Caldwell...
Halusin vain kysyä, kuinka voitte.
Paljon paremmin, kiitos.
Sehän on hyvä.
Hyvää yötä.
Hyvää yötä, herra Caldwell.
Haluaisin kysyä yhtä asiaa.
Kuinka te oikein tapasitte Naomin?
Olin eräänä aamuna Hyde Parkissa kävelyttämässä koiraani Mollya.
Se oli borderterrieri, mahtava koira.
Vaimoni oli kuollut vuotta aikaisemmin -
ja Molly oli aina vierelläni.
Se yritti aina piristää minua.
Huomasin hyvin viehättävän naisen -
joka seisoi Pyhän Yrjön pronssipatsaalla.
Hänellä oli kamera. Hän oli selvästi turisti.
Hän huomasi minut -
ja kysyi ihastuttavalla aksentilla, voisinko ottaa kuvan hänestä.
Sanoin tekeväni sen mielelläni.
Luulin hänen poseeraavan patsaan edessä ja sillä selvä -
mutta ei sinne päinkään.
En voinut uskoa silmiäni, kun hän kiipesi hevosen selkään -
istumaan hajareisin Pyhän Yrjön taakse yhtä nopeasti kuin...
Yhtä ketterästi kuin apina.
Aivan hänen tapaistaan.
Minua nauratti niin paljon, että kuvan ottaminen oli vaikeaa.
Joka tapauksessa...
Siten minä ja Naomi tapasimme.
Se asia on vain aina mietityttänyt minua.
Hei, poju. Miten menee? - Ajattelin mennä tupakalle.
Minä syön muroja.
Olet aikaisin jalkeilla. - En ole vielä käynyt nukkumaan.
Juttelin Connellin kanssa koko yön.
Connell on kutsuttu armeijaan.
Hitto... Tietääkö Dorothy? - Ei vielä.
Naisparka. Hän rakastaa poikaa kauheasti.
Miksi valtio voi määräillä ihmisiä, isä?
Connell halusi ryhtyä muusikoksi. Ihan sairasta.
Siksi sinun täytyy päästä opiskelemaan. Sen vuoksi vastustan sotaa.
Connellin kaltaisten nuorten miesten pitäisi saada toteuttaa unelmansa.
On silti siistiä, että Connellista tulee sotilas.
Siinä ei ole mitään siistiä.
Katso nyt noitakin. Ohi vain.
Kukaan ei käy kirkossa. Miksi meidän täytyy?
Käymme aina kirkossa. Rakastamme Herraa.
Olimme eilenkin kirkossa. - Ei hautajaisia lasketa.
Hei!
Huomenta!
Mitä sinä siellä teet? - Kunhan vähän puuhailen.
On kamalan kuuma.
Koska sinä lausut minulle alasti runoja omalla aksentillasi?
Tahdon vastapalveluksen.
En hyväksy kieltävää vastausta.
Kuule, minä... - Niin?
Mitä?
Hyppää kyytiin.
Kingsley. Tiedätkö, kuka Jayne Mansfield on?
Jayne Mansfield? Hän on filmitähti. Vaalea ja...
Isotissinen.
Hän kuoli muutama vuosi sitten auto-onnettomuudessa.
Ystäväni kertoi, että onnettomuusauto on saatu kaupunkiin.
Olin unohtanut, että tänään olisi tilaisuus päästä katsomaan sitä.
Haluaisitko tulla mukaan? Tule nyt.
Hyvä on.
Onpa irvokasta.
Tämä on hieno paikka. Tulen tänne usein ajattelemaan.
Minä ja Patty Overton panimme täällä kuin kanit.
Se oli ennen sotaa.
Sitten hän meni naimisiin baptistipastorin kanssa.
Hänellä oli huulihalkio, ja tissit näki vain kaksiteholaseilla -
mutta hänellä oli mahtava perse, ja häntä sai polkea pohjaan asti.
Kuulostaa mukavalta tytöltä.
Mennäänpä asiaan, pilottipoika.
Tennessee Williams sopisi hyvin. Tunnetko "Viettelyksen vaunun"?
Kuuletko tuon?
En kuule mitään.
Tarkoitatko lintuja?
Hiljaisuutta.
Siihen oli vaikea tottua. On vieläkin joskus.
Ihan kuin kelluisi tyynellä järvellä myrskyn riehuessa pään yllä.
En halunnut nähdä mitään autonromuja.
En halunnut tietää, mitä ihmiset ajattelivat kuollessaan.
En halunnut nähdä elottomia, tyhjyyteen tuijottavia kasvoja.
Halusin vain lentää.
Pienenä poikana luin kirjoja lentämisestä -
ja seurasin talon yli lentäviä lentokoneita kunnes ne katosivat.
Siksi menin armeijaan vuonna 1940. Maa ei ollut vielä edes sodassa.
Halusin vain lentää ylhäällä tyynessä hiljaisuudessa.
Olin merivoimien lentäjä. Ajatella.
Työ ei ollutkaan hiljaista ja rauhallista -
vaan meluisaa, kaoottista ja pelottavaa.
Lensin kuitenkin aina kun käsky kävi, ja tein mitä odotettiin.
Minulla oli kolme mieltä.
Yksi ajatteli: "Jollain keinolla selviän jälleen kotiin."
Toinen ajatteli: "Tämä on varmasti elämäni viimeinen päivä."
Kolmas oli niiden välissä, eikä ajatellut yhtään mitään.
Se ei antanut kahdelle muulle valtaa.
Ihmiset eivät muka halua puhua sodasta, koska se palauttaa kauheudet mieleen -
mutta minä uskon, että kukaan ei vain halua kuunnella.
Sodan alussa japanilaiset olivat meitä taitavampia lentäjiä.
Me petrasimme myöhemmin.
Minä tein virheen.
Mies pääsi yllättämään takaapäin kirkkaalla taivaalla.
Minä haavoituin kylkeen ja selkään.
En voinut uskoa, että minua oli ammuttu, vaikka se oli odotettavissa.
Joka tapauksessa...
...hyppäsin koneesta.
En oikein olisi uskaltanut, mutten halunnut palaa kuoliaaksi.
Tajuatko, kuinka onnekas olen?
En.
Putosin suoraan omien joukkojen keskelle.
Taju lähti ja oikea jalka murtui.
Samoin solisluu, muutama kylkiluu, lantio ja molemmat kädet.
Suoraan sanottuna en muista siitä paljoakaan.
Marraskuun 12. Päivä 1942 Guadalcanalissa.
Heräsin sairaalassa molemmat kädet ja oikea jalka kipsattuina.
Olin ihan kappaleina.
Sitten sairaalaa pommitettiin.
Melkein paloin kuoliaaksi.
Eräs mies peitti pääni märällä pyyhkeellä.
Luulin, että hän yritti tappaa minut.
Hän pelasti kasvoni. Mitä hyötyä siitä sitten olikaan, kuten Jimbo sanoo.
Hän vei minut pois sieltä.
Carroll kävi pari kertaa katsomassa. Se merkitsi paljon.
Siihen loppui minun sotani.
Omasta nahastaan ei pääse, vaikka mikä olisi.
Lentäjä-ässäksi lasketaan, kun on ampunut viisi vihollista.
Minä ammuin kuusi.
Minä olen ässä.
Skip...
Minä en tumputtanut.
Tule, tiedän hyvän paikan.
Jayne, poikaystävä ja kuljettaja kuolivat keskellä yötä.
Takapenkillä olleet lapset selvisivät, mutta koiralle kävi kalpaten.
Muistan, kun se tapahtui.
Rikkaiden ja kuuluisien kuolema järkyttää aina.
He eivät ole haavoittumattomia, vaikka luulemme niin.
Ihmiset eläisivät vanhoiksi, jos pysyisivät kotona.
Monet kuolevat tielle. Ajattele, jos viimeinen ajatus olisi:
"Kuolen tässä kolarissa. Että pitikin lähteä ostamaan vessapaperia."
"Miksen voinut pyyhkiä persettäni ambrapuun lehdellä?"
Olen ajatellut paljon ihmisten viimeisiä ajatuksia.
Toivottavasti en ajattele mitään.
Kuolisin mieluiten unissani ilman tietoisia ajatuksia.
Pelkkiä unia, toivottavasti hyviä sellaisia.
Kolme lippua.
Niin...
Siirry vähän.
Katsotaanpa...
Siinä se on.
Auto ajoi suoalueella.
Tiellä oli tuholaistorjunta-auto -
suuren tuholaismyrkkypilven ympäröimänä.
Rekka hidasti vauhtiaan sumupilvessä -
ja Jayne Mansfieldin auto luisui sen alle. Muuta ei tarvittu.
Eikö häneltä lähtenyt pää irti?
Ei koko pää, ainoastaan yläosa.
Käytätkö paljon aikaa asioiden pohtimiseen?
Nykyään käytän enemmän aikaa asioiden hyväksymiseen.
Minä en. Pohdin asioita koko ajan.
Tuo ei ole oikea pää. - Tokihan minä sen tiedän.
Isä ei usko, että tämä on edes Jaynen auto.
Eikö sinulla ole muuta tekemistä kuin häiritä minua?
Niin... - Odotan autossa.
Oletko nähnyt tarpeeksi?
Tämä alkaa riittää.
Kuolleen ihmisen katse on yhtä tyhjä kuin muovipään.
Näin niitä paljon sodassa.
Niin varmaan sinäkin. - Kyllä, valitettavasti.
Meillä kaikilla on jonkinlainen onnettomuus edessämme.
Niin... Kuulitko?
Minä kokoan palasia jatkuvasti, mutta ne hajoavat.
Ennen kuin ehdin koota kaikki palaset, ne hajoavat.
Niin juuri. Kaikki on ylösalaisin.
Rakastan poikiani, mutta en ymmärrä heitä.
Jimbo on normaali, eikä edes taistellut sodassa.
Kahdesta muusta tuli sotasankareita, ja nyt he ovat pelkkiä maleksijoita.
Luulisi, että olisi käynyt toisinpäin.
Minun täytyy sanoa, että olen pettynyt Phillipiin.
Kaikki muuttuu. Hyvät ajat ovat pian muisto vain.
Joskus toivon, etten ole näkemässä sitä.
He käyttäytyvät kuin vanhat ystävät. - Ihmeellistä.
Mennään istumaan. - Onpa kova myrsky.
Mitähän miehet ovat keksineet poissa ollessamme?
Käyn siistiytymässä. - Mennään käymään tuolla.
Sinun täytyy jättää siskoni rauhaan.
En tiedä, mitä kuvittelet... - En minä ole vihainen.
Suutun vain ihmisille, joista pidän.
Sanon tämän omaksi parhaaksesi: Älä sekaannu häneen.
Sähköt katkesivat!
Hän on mukava tyttö -
mutta hän vetää sinut kuoppaan, josta et ikinä pääse ylös.
Neal oli lihaksikas, hyvännäköinen mies.
Nyt hän jauhaa paskaa, jotta ei kuulisi omia ajatuksiaan.
Hän hädin tuskin mahtuu verkkareihin -
syö kaiken minkä eteensä saa ja kittaa olutta.
Jos haluat säilyttää rahasi, vapautesi ja järkesi -
pysy kaukana hänestä.
Donna naukuu kuin kissanpentu.
En ole edes varma, että tyttäret ovat Nealin.
He puhuvat vapaasta rakkaudesta, mutta vapaamatkustusta se touhu on.
Ei tippaakaan kunnioitusta.
Jos kaikki viereltämme kaatuneet näkisivät nykymenon -
he kääntyisivät haudassaan.
Kun poikamme sotivat viidakossa -
hipit vain laulavat ja kusevat lipullemme.
Heidän pitäisi ymmärtää, että kommunismi uhkaa meitä hyökyaallon lailla -
ellei sitä pysäytetä Kaakkois-Aasiassa.
Sanopa se Carrollille.
Vietnamilaiset eivät taistele kommunismin, vaan itsenäisyyden vuoksi.
Ensin tuli Ranska, nyt USA. - Tahdomme antaa heille vapauden.
Aseilla uhatenko? - Joskus väkivalta on välttämätön paha.
Juuri niin.
Vuonna 1917 oli minun vuoroni.
Pearl Harborin jälkeen Carroll ja Skip joutuivat lähtemään.
Pian on Alanin vuoro.
Alan voi ryhtyä hoitamaan tilaa jonain päivänä.
Hän ehtii vielä tehdä sen.
Pitääkö hänenkin palata rinta täynnä kunniamerkkejä tai kuolla?
Tai sekä että.
Onneksi minä sain vain tyttöjä.
Etkö ole juonut jo tarpeeksi, isä? Pääsit vasta sairaalasta.
Älä nalkuta. Juominen on harvoja jäljellä olevia nautintojani.
Äläkä yritä esittää mitään sota-asiantuntijaa.
En ole asiantuntija, mutta olen minäkin ollut sotilas.
Minähän vallan unohdin!
Sinähän taistelit Singaporen kunniakkaassa taistelussa!
Japsit yllättivät meidät.
Tykistömme oli suunnattu merelle, mutta he tulivat takaapäin.
Antauduimme kaksi kolmasosaa pienemmälle joukolle.
Häpeällisin tappio maamme historiassa. Phillip oli mukana.
Olihan se tökeröä.
Percivalin olisi pitänyt joutua sotaoikeuteen.
Kenraali Percival oli urhea mies, mutta tilanne oli mahdoton.
Sinä vietit sota-ajan japsien orjana, et sotilaana.
Selviydyin kuitenkin. Ansaitsen hieman arvostusta.
Eloonjäämisvaisto on vahva alkeellisemmillakin eläimillä.
Sain käskyn antautua. - Olisit paennut sissiksi viidakkoon!
Sinulla ei ole aavistustakaan, mistä puhut!
En voi uskoa korviani.
Kuinka uskallat puhua minulle noin?
Luuletko, että nielen viinanhuuruiset jorinasi noin vain?
Olet pelkkä lorvailija, joka syyttää sotaa kaikesta!
En ole koskaan syyttänyt sotaa mistään.
Elät mielikuvitusmaailmassa! - Vai vielä!
Itse olet mahtaileva muinaisjäänne.
Japanilaisten potkut taisivat osua päähäsi liian monta kertaa.
Pyydän nöyrimmästi anteeksi huonoa käytöstäni.
Ei hätää, olen itsekin rikkonut muutaman lasin aikoinani.
Luulin brittien olevan hillittyjä.
Miten menee, Skip? - Tulin tapaamaan sinua.
Pue päällesi. Ota jäätelöä ja mene nukkumaan.
Muistatko, kun olin pieni? - Tietenkin muistan.
Muistatko, kun olin ihan pieni lapsi? - Juurihan minä sanoin niin.
Olet poikani. Minulla on nyt tärkeää tekemistä.
Ota jäätelöä ja mene nukkumaan.
Voitko kertoa jotain lapsuudestani?
Muistatko, että olisimme joskus keskustelleet jostain?
Kerro mikä tahansa tarina niiltä ajoilta, kun olin pieni.
Äiti kertoi pari juttua, kun näimme viimeisen kerran.
Mitä hän kertoi?
Hän kertoi villikkoserkustaan -
joka piti sitoa puuhun kanojen ruokkimisen ajaksi.
Pojan nimi oli Precious.
Sähköt palasivat.
Pue päällesi ja keksi jotain tekemistä.
Hyvä on.
Hiljennä musiikkia!
Donna...
Puin paidan päälleni, isä. - Niinpä teit.
Minun täytyi olla aikamoinen lapsena.
Mitä mietit? - En oikein tiedä.
Tämä oli väistämätöntä. Eikö elämä olekin ihanaa?
Onhan se. - Et kuulosta kovin iloiselta.
Et voi väittää, etteikö äskeinen olisi ollut ihanaa.
En toki voi. - Älä ole noin kummallinen.
Ajattelet selvästi jotain ikävää.
Ei ole reilua käyttäytyä noin kertomatta syytä.
Puhu minulle.
Olen vain väsynyt. - Älä keksi tekosyitä. Kerro.
Hyvä on.
Se, mitä isä sanoi... Olin sotavanki, mutta olin myös sotilas.
Jestas...
Sitäkö sinä ajattelit?
Et siis minua tai sitä, mitä juuri teimme?
Itsepä kysyit.
Sota on ohi, ja isät ovat aina tuollaisia.
Tahdon, että keskityt nyt vain minuun.
Anteeksi, mutta vaadit saada tietää.
Ethän sinä sitä voi ymmärtää. - Lopeta.
Älä puhu minulle noin. En ole mikään idiootti.
Olitko vankina koko sodan ajan? Etkö taistellut yhtään?
Riippuu siitä, mitä tarkoitat taistelemisella.
En juuri ampunut vihollisia tai hyppinyt poterosta toiseen.
Mutta taistelin säilyäkseni hengissä kauhuntäyteisestä minuutista toiseen.
Taistelin todella.
Mihin sinä menet? - Poltan tupakan.
Myrsky ei kestänyt kauan. - Eivät ne koskaan kestä.
Se on jo kaukana täältä.
Isäni on hirviö. - Niin minunkin.
Katsotko paljon tv: tä? - En.
Hei, isä.
Menetkö Kingsleyn kanssa metsälle? - Menemme Ten Mile Creekiin.
Eihän nyt ole metsästyskausi. - Minulla on aina metsästyskausi.
Olen ylpeä sinusta. - Miksi?
Olet ollut ystävällinen Kingsleyä kohtaan.
Vihasin miestä 20 vuotta. Syytin häntä elämäni pilaamisesta.
Mikä muuttui?
Kun hän makasi paareilla matkalla ambulanssiin -
tuoreena leskenä ventovieraassa kaupungissa...
Hän taisi luulla itsekin kuolevansa.
Minun kävi sääliksi sitä piruparkaa, eikä menneillä ollut enää väliä.
Mitä tuo on? - Jääteetä.
Tein sitä isoisällesi. Hän ja herra Kingsley lähtevät metsälle.
Herra Kingsley saa kuumaa teetä.
Haluatko teetä? - En vielä.
Minulla on jano.
Täällä käytiin sisällissodan taistelu.
Sitä kutsutaan Ten Mile Creekin taisteluksi. - Niinkö?
Jenkit hyökkäsivät kukkulalta -
ja tappoivat lähes kaikki sotilaamme.
Et ottanut koiria mukaan. - Emme tarvitse koiria.
Isä! - Mickey, minä meditoin.
Alan on ollut tripillä eilisestä asti. Hän laittoi happoa isoisän teehen.
Miksi hän niin teki? - Sanoit, että isoisän pitäisi kokeilla.
Voi helvetti...
Voin kertoa hauskan metsästysjutun Phillipistä...
Odota.
Mitä on tekeillä? - Mitä tarkoitat?
Tuntuu omituiselta.
Olo tuntuu huteralta... Tuntuuko sinusta huteralta?
Oletko kunnossa, Jim?
Kaikki muuttuu erilaiseksi. Maa ja puut...
Taivas on täynnä viivoja.
Lehdet aaltoilevat.
Olen menettänyt tasapainoni.
Näethän sinäkin puukujan, joka heiluttaa lehtiään meille?
En tiedä, mitä on tekeillä.
Sinun täytyy päästä kotiin. - Niin. Ei, ei...
Anna minun auttaa sinut kotiin.
Haista sinä huilu. Vain kuolleen ruumiini yli.
Kuinka pääsit linjojemme taakse? Komppania on lähellä, sakemanni.
Pudota aseesi!
Oletko tullut hulluksi? En minä ole saksalainen!
Minä olen Kingsley.
Hyvä peitenimi. Senkö turvin pääsit tänne?
Näytä määräyksesi!
Kuka voitti baseballin loppuottelun vuonna 1916? - Ei aavistustakaan.
Boston Red Sox.
Lassen Sie Ihre Waffen fallen und die Hände über den Kopf!
Hyvä on... Rauhoitu, Jim!
Et sinä minua huijaa, kaalipää. Avaa suusi!
Olen englantilainen. Taistelimme samalla puolella!
Sota on loppu, on vuosi 1969. Ole kiltti, laske ase.
Jestas!
Jim!
Missä isä on? - Metsästämässä Bedfordin kanssa.
Alan laittoi LSD: tä isoisän teehen. - Mitä helvettiä?
Tiedättekö, mihin he menivät? - Ten Mile Creekille.
Herran tähden.
Jim!
Isä! Isä!
Isä!
- Isä!
Olkaa hiljaa. Ei tämä ole mikään lastentarha.
Isä!
Mene sinä tuonne, Carroll.
Sinä taas tuonne.
Sinä tulet mukaani, Donna.
En ole koskaan nähnyt mitään näin kaunista!
Meidän täytyy palata autolle.
Isä! - Phillip!
Löysin heidät!
Kingsley! Hyppää tänne, luuviulu!
Oletko kunnossa? - Kyllä, mutta Jim on menettänyt järkensä.
Sieltä tulevat poliisit! Mitä te toljotatte?
Olen ollut huolissani jo puolitoista tuntia.
Ihanaa!
Hän olisi voinut satuttaa itsensä! - En tiennyt, että hän aikoi metsälle.
Hän olisi voinut ampua engelsmannin hengiltä!
Mutta ei ampunut. - Hän olisi voinut ampua!
Mikä hitto sinua riivaa? En minä sinua tuollaiseksi kasvattanut!
Mitä luulet äitisi sanovan tästä?
Miten Jim voi? - Ei muutosta.
Carroll sanoi, että huume voi vaikuttaa vielä kauan.
Onneksi olet kunnossa. Olin huolissani sinusta.
Olen ollut pahemmissakin paikoissa.
Olet kotiarestissa! - En varmasti ole.
Eilen tuli sanottua asioita, joita en tarkoittanut.
En minäkään, isä.
Annetaan asian olla.
Painu huoneeseesi siitä!
Sinä et minua määräile! - Takuulla määräilen!
Jatketaan eteenpäin.
Minä vihaan sinua! - Pysytsiellä, kunnes annan luvan!
Lompakkoni kastui joessa. Levitä kaikki sieltä kuivumaan.
Selvä. Missä lompakkosi on? - Siellä.
Kaikki täytyy kuivattaa, metsästyslupaa myöten.
Ja se hiton kirjeesi.
En ymmärrä... Oletko kuljettanut kirjettä mukanasi kaikki nämä vuodet?
Mikset vain sanonut, että se oli sinulle tärkeä?
Et kuole siihen, jos puhut lapsillesi.
Seuraukset saattavat yllättää.
Onko päässäsi jotain vikaa?
En saa henkeä!
Isä... Minä tässä. - En saa henkeä!
En saa henkeä! - Nouse ylös. Skip, auta!
Vie minut pois täältä! En saa henkeä!
No niin. - En saa henkeä, perkele!
En saa henkeä!
Ei! En saa henkeä!
Varo kynnystä, isä.
Rauhoittele häntä, Skip. Keitän lisää kahvia.
Tuenko sinua, isä? - Tue vain itseäsi.
Skip...
Miten sinulla menee?
Joskus ennen...
...kaikki näyttivät sioilta uponneine silmineen.
Kaikki oli keltaista.
Tapahtuiko se sodassa? - Ei, 10 minuuttia sitten. Tai eilen.
Johan nyt. - Niin...
Kuule...
Näetkö aitarivistön ja suurelta kuminauhalta näyttävän tien?
Minä näen tuskin mitään.
Autoit minua pystyttämään piikkilanka-aidan sinne poikasena.
Sotkeuduin piikkilankaan ja kaaduin se ympärilläni.
Piikkilankaa oli hiuksissani, paidassa ja housuissa...
Pyysin sinua auttamaan, mutta pillitit ja juoksit karkuun.
"Senkin pirulainen", minä sanoin.
Sitten palasit juoksujalkaa katkaisupihtien kanssa.
"Minulla on jo pihdit", sanoin. "Auta minut irti tästä!"
Hätäännyit aina, kun joku loukkaantui.
Et pitänyt siitä, että ihmisiä sattui.
Olinko minä seitsenvuotias? - Olit.
Mitä sinä teet? - Laitoin vain käden hartiallesi.
Se tuntuu oudolta.
Hyvä on...
Oletko sinä märkä? - Märkäkö? En ole.
Tunnut märältä.
Jos olisimme Villin lännen bandiitteja, olisin Jesse James.
Carroll olisi Pat Garrett.
Skip, sinä olisit Billy the Kid.
Pat Garrett ei ollut bandiitti. - Oli, mutta vaihtoi sitten puolta.
Miksi minä olisin Billy the Kid? - Siksi vain.
Hän oli pelkkä pösilö, joka tappoi tuurilla pari ihmistä.
Olen nähnyt kuvan hänestä.
Näyttää kuin hän nuolisi omaa räkäänsä.
Haluatko pallon kulkusiisi? - Mieluummin en.
Kunhan naljailin vain.
Pidetään tauko. En jaksa seisoskella tässä.
Sinusta en tiedä... - Hei.
Koira väänsi tortut kuistille.
Missä kaikki ovat? - Jimbo on tuolla jossain.
Tarkoitin Bedfordeja. - He lähtivät tunti sitten.
Lähtivätkö he? Miksei kukaan herättänyt minua?
Kukaan ei tullut ajatelleeksi.
Mitä he sanoivat? - Kiitos ja näkemiin.
Dorothy antoi vähän matkaevästä.
Eikö kukaan sanonut terveisiä minulle?
En ainakaan muista.
Olet enimmäkseen kiltti tyttö, mutta siihen et saa paskoa.
Käynpä katsomassa, mitä Jimbo puuhaa.
On mukavaa päästä kotiin. - Niin, isä.
Taisit lopultakin saada kunnon pesää, Skip.
Saatan olla rakastunut häneen.
Mitä? - Anteeksi, mutta tuo oli hauskaa.
Ei. - Älä nyt. Isäkin kokeili happoa.
Kaikki asiat selvisivät.
Hän unohti kaiken, kun oksensi.
Mitä oikein laitoit äidin arkkuun?
Se on minun ja äidin välinen asia. - Kerro nyt, mitä se oli.
Kirje, jonka kirjoitin, mutten koskaan lähettänyt.
Hitto, kuinka vahvaa.
Luuletteko, etten ole koskaan polttanut? En minä mikään luolamies ole.
En vain pidä ruohosta.
Luulen FBI: n jahtaavan minua, eikä sydämen hakkaamisesta tule loppua.
Minä ja Carroll emme välitä siitä, ettet taistellut sodassa.
Olet veljemme, ja me rakastamme sinua. Onneksi et joutunut taistelemaan.
Sotakokemusta ei kannata kadehtia. Et arvaakaan, millaista se oli.
Joten...
Sinun pitäisi olla iloinen, että säästyit.
Olemme ylpeitä teoistamme, mutta taistelu oli yhtä painajaista.
Anna asian olla.
Voit tehdä töitä, nukkua ja olla normaali.
Me emme voi.
Näethän, kuinka isä kohtelee meitä.
Jos joskus nukahdan, herään siihen, että luulen olevani tulessa.
Sellaistako sinä haluaisit?
Sinä se sitten osaat sotkea asiat.
Miksi puhuit sodasta, kun hän vihdoin poltti ruohoa kanssamme ja avautui?
Se vain tuntui oikealta.
Paina tällä poskeasi.
Tuon takia sinä olisit Billy the Kid.
Hänet ammuttiin nuorena, koska hän oli ajattelematon.
Joskus pitää ajatella ennen kuin avaa suunsa.
Kyllä minä ajattelen, Jimbo. - Etkä ajattele.
Yritän olla ajattelematta.
Kuulkaa...
Haetaan hampurilaisia ja mennään minun luokseni.
Hyvä on.
Tehdään niin.
Sinä saat ajaa. - Pilailetko?
Aja vain. - Oletko varma?
Onko valmista? Sitten mentiin.
Jimbo, pysäytä.
Anteeksi, mutta tämä ei tunnu oikealta. - Hitto sentään, Skip.
Isä. - Hei.
Mitä nyt?
Kävin eilen värväyskeskuksessa, kun olit isoisän luona.
Liityin armeijaan.
Minä ja Connell pääsemme samaan yksikköön.
Kaikki suvun miehet ovat olleet armeijassa.
Näin kuvan sotilaista Vietnamissa.
He seisoivat ilman paitaa palmujen keskellä kiväärit olalla.
Meininki näytti mahtavalta.
Haluan tehdä jotain siistiä. En halua mädäntyä tänne.
Olen 18-vuotias, enkä tarvitse lupaasi.
Suomennos: Tiina Häkkinen www.undertext.se
Alfred Tennysonin runon sitaatit suomentanut Yrjö Jylhä